Nå!
- Ser du noe? - Tror du at det er forlatt?
Om de har forsvunnet med skatten, blir ikke Rikard glad.
Om det noen gang fantes noen skatt.
Én omgang til.
- John... - Stopp skytingen!
Jeg taler for Rikard Løvehjerte-
- som er overherre over dette området.
Jeg taler for meg selv. Mine soldater har stukket av.
- Hvor er lorden av Chaluz? - Spør om han vet noe om skatten.
Jeg ble forlatt med kvinner og barn, uten våpen.
Her går jeg enøyd og samler piler.
Og du tror at jeg har en bue til å skyte dem med...
Min konge tror at din herre skjuler en skatt for ham.
Jeg har ordre om å hente den.
Det må være gullstatuen som folk sier at plogmannen Jean fant.
Jeg var med ham. Det vi gravde opp, var en sten.
Vil dere se? Den ligger der ute på åkeren.
Jeg er den eneste dere kan slåss mot. Så kom og hent meg.
Du er en gal, gammel mann.
- Hva gjør vi nå? - Jeg vil gi Rikard stenen.
John...
Hvor er lorden av Chaluz, og hvor er min skatt?
Borte... Lorden er borte. Skatten har aldri eksistert.
En gullstatue, 90 cm lang. Jeg vil ha den.
Kaptein, jeg beordret deg til å innta denne borgen.
Nå, innta den, ødelegg den og hent min statue.
De overgir seg. Og din statue er en sten.
- Ordren skal settes i verk. - Det fins ingen skatt.
Der inne er det bare noen barn og en gal gamling.
- Hva bryr jeg meg om det? - Det burde bety noe.
Adlyder du ikke min ordre, Robin?
Jeg har fulgt deg i 20 år. Vis meg en soldat, så skal jeg slåss.
Men jeg vil ikke slakte barn!
Jeg ga ordre om det!
- Jeg befaler deg! - Gjør det selv, forbannede rakker!
Det skal jeg fanden meg gjøre!
Sperr de to inne! Jeg vil ha hodene deres på spyd!
Ned med murene!
Løvehjerte!
Du er et svin!
Gode gud!
Så det var altså en sten.
Er dette en feltskjær?
- Jeg ser etter dine menn. - Med stort hell?
- Har du tatt hånd om fangene? - De er på vei til Chaluz.
Pasienten er kald, og feltskjæren svetter.
- Pilen blir vanskelig å få ut. - Det bør gjøre det hele mer givende.
Du hørte at han nektet å angripe, Mercadier. Jeg burde drepe ham.
- Kommer du til å gjøre det? - Det avhenger av mitt humør.
Jeg skånte gamlingen i dag. Jeg likte øyet hans.
Men Robin... Vi har vært venner i 20 år.
Jeg møtte ham i Nottingham.
Robin var den beste krigeren.
Fortere! Med denne farten kommer jeg til å dø av alderdom.
Vi førte 300 000 mann til det hellige landet-
- og kom tilbake med 50.
Det ble ikke som vi hadde tenkt.
Herregud...
Jeg gjør det som må gjøres. Jeg har ikke noe valg.
Men Robin dømmer meg. Det gjør han alltid, den bondetampen.
Skal han dømme en konge?
Din slakter...
Jeg skal vise hvordan det skal gjøres.
En konges blod.
Husk det.
Det er kaldt. Jeg liker ikke mørket.
Hvor langt er det til byen Chaluz? Drøye to kilometer?
En stunds hvile, så skal jeg ta meg av John og Robin.
Ville du ha drept dem alle sammen?
- Du reddet dem ikke. - Jeg tvang deg ikke til å følge meg.
- Du nikket til meg. - Hva vil du at jeg skal gjøre?
Du har rett.
Hva har jeg dratt oss inn i? Jeg kunne prøvd å tale med Rikard.
Han er en forbannet drittstøvel!
Er vi bedre? Vi tjener ham.
- Han er vår konge. - Jeg så på ham som en god konge.
Da vi var i Sherwood og ranet og ga til de fattige.
Det virket ynkelig sammenliknet med å redde det hellige landet.
- Hvordan kan du spise? - Jeg er sulten.
Den som blir 40, har hatt et bra liv. Vi er begge over 40, og se på oss.
Min far og alle mine forfedre bodde i Barnesdale.
De så ikke noe annet. Jeg har kjent en konge.
Reist rundt halve jordkloden, sett Jerusalem. På avstand, riktignok...
Jeg syns jeg har hatt et godt liv.
Tror du at Rikard vil drepe oss?
Jeg kjenner ham ikke lenger. Jeg kjenner ikke mannen.
Dør vi, så dør vi.
- Er det slik du oppfatter det å dø? - Jeg vet ikke.
Jeg burde ha lært. Jeg har sett nok av død.
Jeg har iallfall ikke tenkt å dø uten strid.
Kom hit.
Bøy deg ned.
Tenk hva jeg hadde gått glipp av om jeg ikke hadde truffet deg.
Kongen tar imot dere nå.
Deres Majestet...
Vi feirer vår bortgang. Jeg hadde tenkt meg en mer storslagen død.
Men min lege, en snodig mann... Jeg har alt latt ham henges.
Vin! En bøtte full. Men du...
Du skal hogges i stykker. Akkurat nå hindrer såret meg i å gjøre det.
- Var det alt? - Alt? Til helvete med ditt "alt"!
Alt gjort... Alt er over...
Min far forbannet meg da han døde.
Jeg drepte ham, han var harm. Han ville ha likt alt dette.
Jeg sa en bøtte.
En bøtte!
Johan blir den neste kongen. Du husker vel Johan?
"Johan uten land" kalte de ham...
Hvorfor fikk jeg ingen barn? Jeg brydde meg aldri om England.
Jeg var aldri der. Ikke engang som lik!
De begraver meg i Frankrike, ved siden av min far!
- Be meg om noe. - Jeg har ikke noe å be om.
Han furter. Han surmuler.
Han sørger over at han ga sitt liv til Rikard. Du vet ikke hva sorg er.
Jeg var konge.
Min mor, hun fyller snart 80, den megga...
Jeg har sendt bud etter henne. Tror du at hun kommer?
Døden er en sleip rakker.
Gud vet at jeg har forsøkt å finne ham på mine vilkår.
Be om noe, forbannede kar!
For sent. Det er ikke noe igjen.
Du kan be om ditt liv.
Du ser på meg som en jevnbyrdig. Det har du alltid gjort.
Jeg skal skjære deg opp, din bondetølp!
Mercadier! Mitt sverd!
Mens jeg fortsatt er konge av England, skal jeg...
Rikard, det er meg.
Jeg vet det. Du kunne visst ikke forlate meg.
Du er fri fra meg. Jeg lar deg gå.
Hva skal du gjøre uten meg nå, muntre Robin? Når jeg er død?
Det var det.
Hva gjør vi nå?
Vi så ham dø. Han så oss der.
Han vil ikke ha noe imot at vi står over begravelsen.
- I hvilken retning rir vi? - Nordover.
- Hvorfor nordover? - Der ligger England. Vi rir hjem.
- Der ligger hun. - Vi rir om kapp.
- Er du sikker? - Naturligvis er jeg sikker.
Denne veien.
- Mye kan vokse opp på 20 år. - Jeg kjenner til denne skogen.
- Her er et bra overnattingssted. - Jeg skal ta meg igjennom.
- Hva var det der? - En hjort.
Kom, de ser oss!
Jeg ser det! Det der er toppen av mitt tre.
Jeg sa jo at det var denne veien.
- Det er ingenting igjen. - Hva hadde du ventet å finne?
Jeg vet ikke. Jeg trodde aldri at...
John...
Fort, Rob... Der borte!
- Rob, min er en gammel gubbe! - Rob..? Robin?
Det er meg. Tuck. Tuck og Will.
Will!
Robin, du har kommet hjem.
Og onde prins Johan fikk et bud
Han flyktet til slottet og ba til Gud
Følg ham med stor glød
Jeg følger djerve Robin til min død
De har forvandlet oss til helter. Har du diktet sangen?
Disse sangene hører en overalt.
- Vi drar fra by til by... - Hvordan livnærer dere dere?
Mens folk skrifter for meg, stjeler han hestene.
Overalt vil de høre om deres bragder.
- Vi utførte dem aldri. - Det vet jeg vel.
Jeg tror jeg rir og hilser på min far i morgen.
Han døde, John. For mange år siden.
- Han hadde ikke kjent meg igjen. - Hva hendte her etter at vi dro?
Har Marian... Er hun i live?
Sist vi var i Nottingham... Hun bor i Kirkly.
En nydelig jente. Jeg har ikke tenkt på henne på flere år.
- Hva hendte med sheriffen? - Han styrer fortsatt grevskapet.
Å kjempe mot ham var trivelig.
- Hva hendte med de andre? - De døde eller dro sin vei.
Da dere ikke vendte tilbake etter korstogene, trodde vi dere var døde.
Som Rikard.
Kong Johan må være gal. Alle har vendt seg imot ham.
Han skal tilbringe all sin tid i sengen med sin tolvårige dronning.
Og han slåss med paven. Messer og nattverdsgang er forbudt.
Nå er tiden inne for oss. Folk ville slutte opp om deg, Robin.
For å slåss mot kongen?
- Hvorfor kom du tilbake da? - Ikke for å slåss.
Syng en sang til for oss, Will. En om Marian.
Om Marian? La meg se...
Klart det hadde vært noe, ikke sant?
Ikke i min alder.
De lærer aldri.
Nei, nei. Legg kroppsvekten din bak hugget.
Jeg slåss mot to menn samtidig. Dere andre ser nøye etter.
Du... Og du.
Noen spørsmål?
- Sheriff... - Ja, Deres nåde.
- Det er på tide at vi reiser. - Sir Ranulf...
Gi meg aldri befalinger. Spør alltid.
Skatter, hva har du? Ett egg.
En høne. Hyrden Sam.
Hun kommer ikke til å kunne betale.
Han stjal av mine egg!
Hva skal jeg gjøre? Hvor skal jeg få et nytt egg fra?
- Skal vi ikke til Nottingham? - Vi rir til Kirkly først.
- Kirkly ligger i denne retningen. - Ja, men Marian er der oppe.
Det er jo klosteret.
- Hva gjør hun der? - Hun har bodd der i 18 år.
- Min Marian kan ikke være nonne. - Du skal få se.
- Hva skal jeg si til henne? - Hun kommer nok på noe.
Dette lindrer smerten.
- Hallo! - Forbasket også!
Unnskyld meg. Det er sheriffen. Jeg har fullt opp i dag.
Hallo?
John, du går inn. Jeg sa aldri farvel. Hun kan være sint.
Eller enda bedre. Vi tar det en annen dag.
Dere der. Hva fanken vil dere?
- Er dette klosteret? - Ja. Jeg er abbedissen. Og dere?
- Gode gud! Det er Marian. - Robin...
- Hva gjør du i den drakten? - Lever i den.
Jeg har kommet hjem til deg, Marian. Krigen er over.
Jeg heter moder Jennet nå. Du kan dra til Jerusalem igjen.
- Du er sint. - Jeg har ikke tenkt på deg på 20 år.
- Gi meg et smil og be meg inn. - Kom hit i morgen. Da er jeg borte.
Sheriffen kommer hit for å sette meg i fengsel.
- Hva sa du? - Pokker ta den mannen!
De kommer snart og henter meg. Dere kan fortsette uten meg.
Uten messer, selvsagt. Men dere må hjelpe folk så godt dere kan.
- Marian, forklar hva som har hendt. - Jeg har ikke tid.
- Hva har du gjort? - Guds gjerninger.
- Er du i knipe, kan jeg redde deg. - Det fins ikke noe å bli reddet fra.
- Jeg liker utseendet ditt. - Det kan jeg neppe si om deg.
Så dette er ditt rom.
- Hva har hendt med deg? - Gode ting.
Jeg arbeider hardt. Jeg trives. Og når sheriffen kommer...
Hvorfor kommer han?
Presteskapet har fått ordre om å forlate landet, men jeg reiser ikke.
- Skal du la ham gripe deg? - Gud er med meg.
- Det hjalp oss lite på korstogene. - Rob, det kommer ryttere!
- Det er mitt liv! - Du er en dåre.
Hvor mange er de?
- Seks. - Jeg liker oddsene.
- Sheriff... - Robin.
- Ennå ikke død? - Nei. Ikke fordi jeg ikke har prøvd.
Du ser godt ut, når alt kommer til alt.
- Hvordan var korstoget? - En skuffelse.
Se på oss etter alle disse årene.
Jeg er bare en tidligere kaptein, og du er fortsatt sheriff.
Jeg kan lese og skrive. Det gjør folk mistenksomme.
Bøker er for lærde menn.
Syns du at moder Jennet er forandret?
Jeg fant henne ikke. Hun hadde reist sin vei.
Borte 20 år og så bommer jeg med én dag.
Merkelig. Jeg advarte henne. Hun skrev: "Kom og hent meg."
Vi har begge kommet hit forgjeves.
- Jeg er klar. - Er det kvinnen?
- Hvem er den stuten? - Jeg er fangen Deres.
- Kom... - Slipp henne!
- Voks opp. - Jeg redder deg.
- Arrester alle sammen! - Jeg har ikke mange nok menn.
- I kong Johans navn, overgi dere! - Jeg forsøker!
- Gi meg henne! - Her.
Jeg advarte ham.
Stut eller ikke, han tjener kongen. Du er fortsatt fri.
- Overgi henne, så kan du gå. - Det er umulig. Det vet du.
- Da blir jeg nødt til å fange dere. - God jaktlykke.
Gud hjelpe deg, Robin.
Det der er altså Robin Hood.
- Han er en død mann. - Ja, men han er min.
Klarer du å sette deg opp på hesten, Sir Ranulf?
Det var ikke meningen å skade deg.
- Jeg kunne ikke la dem gripe deg. - Jeg tenkte å bli med frivillig.
Jeg skal redde deg fra fengselet.
Dette angår ikke deg. Jeg er ikke din Marian.
Jeg vil ikke leve i verden igjen. I morgen går jeg til sheriffen.
- Hvem skulle det gagne? - Gud, for eksempel.
- Du dro jo på korstog. - Noen saker er verd å dø for.
Hedningene du drepte, hadde også sjeler.
Om jeg skulle dø i fengselet, ville det ha hatt sin grunn.
Jeg ville ha kjempet for noe uten å ha tatt en annens liv.
Skal du kjempe mot sheriffen? Skal det bli flere lik?
Er du ikke lei av det?
Den 12. juli 1191 falt den befestede byen Akka for Rikard.
Hans eneste store seier. Han var syk og lå til sengs uten sverdslag.
Den 20. august sto John og jeg utenfor byen og så på-
- mens overlevende muslimer ble slept ut i lenker.
Rikard friga de rike mot løsepenger, tok de sterke som slaver...
Og han tok alle barna og lot dem hugges i hjel.
Så drepte han mødrene.
Da alle var døde og det lå 3000 lik på sletten-
- lot han dem sprettes opp for å lete etter gull og edelstener.
Våre prester på stedet, og det var mange, så det som en triumf.
En biskop satte på seg sin mitra og ledet oss alle i bønn.
Og du spør meg om jeg er lei av det.
Hvorfor kom du ikke hjem da?
Han var min konge.
Kom, la oss spasere sammen.
Der var kjøkkenet. Og der borte oppbevarte vi ølet.
Og dette... Var dette vårt hus?
Var det virkelig så lite? Her var døra.
Jeg anstrengte meg slik for å holde det rent.
Det var riktig av meg å elske deg for alle de årene siden.
Jeg vet at jeg elsket deg, men jeg husker ikke hvordan det føltes.
Eller hvem jeg var.
Det vanskeligste av alt var å oppnå fred.
Jeg vendte meg til kirken i sinne.
Jeg trodde at du skulle bli sintest om jeg giftet meg med Jesus.
Det var ingen god begynnelse.
I måneder, da det var tid for å sove, tenkte jeg på deg.
Nonnene misunte meg mine bekjennelser. Jeg ba og ba.
Og gjorde forferdelige botsøvelser. Men det var bare tiden som hjalp.
Jeg har funnet fred.
Jeg drømmer ikke om deg lenger, Robin.
Jeg følger deg til Nottingham i morgen.
Jeg tror at en av tennene mine er løse.
Jeg vil ikke gjøre deg ille, enda gjør jeg visst ikke annet.
- Du skrev aldri. - Jeg kan ikke skrive.
Sov du godt? Da begir vi oss til Nottingham.
Først til klosteret. Tingene mine ble igjen der i forvirringen.
Du blir nødt til å ri med meg. Om du fremdeles vet hvordan.
- Jeg blir ikke lenge. - Moder Jennet, de ble bortført!
Vi var her i hagen, og mennene kom inn...
Jeg sprang raskest, men de grep de andre og førte dem bort.
- Du skulle ikke ha blandet deg inn. - Det er meg sheriffen er ute etter.
John og meg. Han sitter i sitt slott og venter på oss.
Ta meg med til Nottingham. Jeg går til fots om jeg blir tvunget.
Før henne tilbake til leiren.
- Om jeg var mann, skulle du få! - Det er min Marian.
Der er Nottingham, John.
Du ser latterlig ut!
Han kommer aldri.
Jeg kjenner ham. Han er litt forelsket i døden.
Han kurtiserer og erter. Jeg kan vente.
Her er det akkurat som før.
- Skal vi fortsette? - Ja, vi ser hva som er å se.
- Ser du noe? - Ikke ennå.
Han vet at vi kommer. Han venter og holder utkikk.
- Ingen soldater å se noe sted. - Enn så lenge.
- Der har vi Robin. - Hvor?
- Alt man ser, er en folkemasse. - Jeg ser en vogn med tre hester.
En som drar og to som skyver? Jeg beklager det nesten.
Nå, umiddelbart.
- Hva gjør vi nå? - Vi åpner forretning.
Ser du noe bord?
- Vi går ut og henter ham. - Hvorfor gå ut når han kommer inn?
Der er de.
Det er ikke bra å være innendørs hele dagen. Dere kan røre dere fritt.
Jeg forstår ikke hva han mener.
- Hallo der! Det der er vårt bord. - Det sto tomt.
Det er det samme. Det som er mitt, er mitt. Av gårde!
- Jeg kjøper det av dere. - Det er ikke til salgs.
Jeg er flink til å huske ansikter. Jeg kjenner deg, ikke sant?
Jeg kunne ha sverget på at... Det der er ikke din vogn.
Den tykke karen fra Bristol var her hele uken. Han dro i morges.
- Er dere tyver? - Ta alle sammen.
Det er for mye.
Om du ikke går herfra, blir jeg nødt til å kløyve deg fra hode til tær.
John...
- Det er rene galskapen å gå inn. - De slipper ned grinden bak oss.
Vi kunne alltids komme tilbake i morgen.
Se!
- Panner, kasseroller! - Hva..?
Gryter og kasseroller! Kjøp gryter og kasseroller!
Gryter og kasseroller? Det står en gul vogn utenfor grinden.
Jeg tror ikke at dere får være her.
Vi kan ikke kjøpe noe. Vi er fanger.
- Herregud, ser du den vognen? - Du misbrukte Herrens navn.
- Hvem er du? - Jeg er en venn av moder Jennet.
Vi må bort herfra, ellers dør vi.
- Hugg det av, for guds skyld! - Løp!
Hvor holder dine armbrøstskyttere hus? Kall dem hit!
Dette er ikke mye bedre.
Forbannede nonner!
Gå etter dem!
Gode gud...
- Der er Robin Hood! - Hvem av dem?
- Robin, hopp! - Hopp!
- Jeg kommer til å skade meg. - For guds skyld...
Der er han.
Jeg burde ha undervist dere bedre.
For guds skyld, det var to gamlinger.
Denne lever fremdeles.
De andre får dere bære ned og begrave.
Du der!
- Opp med grinden! - Det går ikke.
- Jeg burde la dere reise. - Jeg skal hente ham tilbake.
- Du vil ikke engang finne ham. - Jeg klarer det.
I rustning i skogen? Du vil synke ned i myra. Jeg har forsøkt.
Jeg så aldri bueskytterne hans. Bare pilene i soldatenes kropper.
Jeg kan ta ham til fange. Du mislyktes.
Og det liker du ikke.
Hent noen menn... Og heis opp grinden.
Ta denne. Gi meg buen din.
Klatre opp i treet og hold utkikk.
Kom igjen. Kom!
Jeg klarer ikke slikt som dette lenger.
Ta til venstre! Til venstre!
Hun hadde aldri teken på å kjøre hest.
- Tror du at de kommer etter oss? - I så fall varskuer Will oss.
- Er dere uskadd? - Du er en makeløs abbedisse.
- Jeg er enig. Du er vidunderlig! - Blod!
Din dumming!
Du har lagt på deg.
For en dag! En slik dag har jeg ikke opplevd siden vi ga oss i vei.
- Holdt vi virkelig på med slikt? - Støtt og stadig.
Hvordan holdt jeg det ut?
Å, Robin. Da jeg så deg på muren, trodde jeg at du skulle dø.
Hvorfor dro jeg herfra?
La meg ta en titt på deg.
Det er bare noen kuler og blåmerker.
Så mange!
Kroppen din var så fin.
Fast og uten et merke...
Og du var min. Da du dro av gårde, trodde jeg at jeg skulle dø.
Jeg prøvde til og med å ta livet av meg. Jeg gikk ut i skogen...
...la meg ned ved en bekk og skar opp håndleddene.
En skogvokter kom forbi og tok meg med til klosteret der jeg ble reddet.
Det blir ingen flere arr. Det ville vært for mye å miste deg to ganger.
Jeg har aldri kysset en abbedisse.
Ville det være en synd?
De kommer inn i skogen! Tuck, vi trenger buen din.
Har det ikke vært nok slåssing for i dag? Ikke gå.
Jeg vil bare se hvem som jager meg.
Fjols!
Behold visiret nedfelt neste gang dere rir inn i skogen.
John! Vent!
- Kongen selv har utnevnt meg. - Jeg har aldri likt kongen deres.
Du er hans undersått og tjener.
- Han er ikke konge her i Sherwood. - Så du er herskeren. Bør jeg bukke?
Jeg ville ikke hatt deg i min tjeneste, adelsmann.
Du står for alt jeg vil kjempe imot.
Dere er fienden. Glefser i dere fint kjøtt mens vi får brød og ost.
Det fins ingen forbrytelse som dere kan bli straffet for.
Men vi kan skyte en hjort og få øynene stukket ut.
Dette er min skog. Her lever jeg som jeg vil.
Om du kommer hit igjen, dreper jeg deg!
Ble det slåssing? Du lovde at du bare skulle titte.
Min far slet i 30 år og fikk nok til en gryte, et teppe og en skje.
- Var det sheriffen? - Nei. Tosken.
- Du drepte ham vel ikke? - Nei, jeg sa at dette var min skog.
Og at det er alt jeg vil ha. Jeg vil bo her med deg.
Hva leter du etter?
Et spor av Marian eller moder Jennet.
Jennet er en god kvinne. Hun frigjorde seg fra kjødelige lyster.
Hun så på menn uten å føle noe.
Se. Hun ser på deg.
Rør ved hennes hånd. Hold den.
Det er det samme. Hun ville ikke følt noe likevel.
Når man tenker på hva jeg gjorde, virker det ubegripelig.
At jeg ville dø av lengsel etter deg.
Det kan ikke ha vært meg.
- La meg få holde rundt deg. - Robin...
Var det mange kvinner i det store korstoget ditt?
- Ja, mange. - Ikke fortell noe.
- Som du vil. - Hvor mange?
Men alle sammen så ut som deg.
Er jeg gammel og stygg?
Er jeg en kvinne som du ville hatt?
Jeg har følt så lite så lenge.
Robin...gjør meg vondt.
Få meg til å gråte.
- Jeg kan ikke slutte å smile. - Det har jeg ikke noe imot.
Kan vi ha to rom i huset vårt neste gang?
- Og et golv? - Som du vil.
Det hadde jeg likt godt.
Og en seng med tepper i. Og en kiste til å ha klær i, og...
Hørte du?
Jesus Kristus, la være!
- Du er Robin Hood, ikke sant? - Det var som pokker.
Jeg sa til dem på markedet at det var deg.
Jeg førte dem hit, for jeg visste veien.
De fleste er bondegutter herifra.
De er her for å tjene deg. Og for å kjempe mot kongen.
Tuck, gi dem mat.
Gå og bekjemp sheriffene og kongene.
Jeg elsker deg, og du gjør meg stolt.
Jeg hadde gitt min sjel for å kunne skru tilbake klokka fem minutter.
- Damer, hvor er kongen? - I det største teltet, selvsagt.
Reis til paven og si at hvis hans erkebiskop-
- setter sin fot i England, hogger jeg hodet av ham!
- Hva mer var det? - Johan...
Kommer du aldri? Jeg er ren overalt. Vil du se?
- Hoffet er her. - Det gjør ikke noe. Du er så pen.
- Sir Ranulf, hva vil du? - Jeg vil ha 200 mann.
- Til hva? - Til å bekjempe en fiende.
- Hvilken fiende? Det er så mange. - Robin Hood.
- Jeg trodde at han var død. - Han er tilbake i Sherwood.
Kan ikke sheriffen ta hånd om en simpel tyv?
Jeg skal til Frankrike i morgen...
Folket har gjort ham til helt. Hundrevis slutter seg til ham.
Han er blitt en legende.
Har du noensinne prøvd å bekjempe en legende?
Bare min bror.
- De vil gjøre opprør mot deg. - Vil de det?
Vil de? Kom til Dover i morgen. Du skal få de menn jeg kan unnvære.
Hils sheriffen og si at jeg vil ha Robins hode, ellers tar jeg hans.
Uansett hvordan det går, så vinner jeg.
Blir tøyet virkelig rent av bærene?
Hold armen strak og dra tilbake strengen slik.
To...tre!
- Kongen var sjenerøs. - Han vil ha Robins hode.
Eller mitt.
- Følg meg! - Mennene ble satt under mitt befal.
Ikke i mitt grevskap. Følg meg.
Denne veien!
Skal vi gjøre holdt her?
- Rob, hvor mange er de? - Mange nok.
- Og de slår leir. - Der ute på marken?
- Jeg trodde at de skulle jage oss. - De kommer.
Will! Tuck!
Sheriffen er der ute med en armé på minst 100 soldater.
De slår til ved daggry. Jeg vil at vi skal innta stillingene i kveld.
Kom igjen.
Disse pærene er utsøkte.
Han spiser fortsatt frokost.
Fortsatt? Hva venter han på? Flere menn?
Jeg tror at jeg har fått nok.
- Hva gjør vi? - Vi venter.
Nei takk.
Kom igjen!
De gikk til angrep!
- Hva skjedde? - Ingenting. Ingen fulgte etter oss.
Vil han at vi skal forlate skogen og slåss på åpen mark?
Tror han at vi er dårer?
- Det er det han venter på. - Da er det han som er en dåre.
Han kan sitte der i evighet. Han kan ikke beleire en skog.
- Will? - Kommer han inn, har vi ham.
Du har ikke spurt hva jeg syns.
Det holder med én galning.
Han venter at jeg kommer.
La ham vente.
- Tåken letter. - Du ser så frossen ut.
Det er så vakkert her. Skogen er full av lyder.
Alt er så levende. Jeg tenker på all død jeg har sett.
Jeg har knapt tapt en kamp, og jeg vet ikke hva jeg har vunnet.
"Dagen er vår," pleide Rikard å si.
Så kom morgendagen, men hvor tok dagen veien?
Du er så vakker.
Kom og sett deg hos meg.
Elsker du meg?
Si det!
- Hva er det? - Ingenting.
Ingenting.
- Skal du forlate skogen, eller hva? - Muligheten er der.
John, Will og Tuck sier at det ville vært vanvittig.
Nå ja...
Er det alt du kan si om å være død?
Vent bare til den tiden kommer.
La Gud bestemme når tiden er inne.
Da ligger alt i hans hender.
Jeg er ikke gammel og grå.
Jeg skulle vært 20 for deg om jeg kunne.
Jeg er i like fin form som før.
Du så meg oppe på muren.
Ja.
Om du kommer tilbake, vil det bli flere morgener.
Og hver kamp kommer til å kreve sitt offer av deg.
- Og så en dag... - Du kommer til å få se.
Nei, jeg kommer ikke til å få se eller høre sangene om djerve Robin.
Jeg kommer til å være borte herifra.
Skulle du reise bort? Hvorfor?
Jeg vil ikke sørge over deg.
Gå og bekjemp din sheriff. Måtte Gud være med deg.
Måtte solen skinne og dagen bli storslagen.
Men Robin...
...jeg vil aldri vite.
John...jeg gjør hva du vil.
Jeg drar herfra som om han aldri hadde funnet meg.
Men hindre ham i dette.
La ham ikke lede deg ut for å møte sheriffen.
- Har han ikke fortalt deg det? - Ikke vær tullete.
Vi ville blitt slaktet.
- Vår armé består av bondegutter. - Si det til ham. Du er den eneste.
- Skulle jeg si "nei" til Rob? - Bare denne gangen.
Vi har alltid vært sammen. Jeg ville ikke vært noe uten ham.
Jeg har sagt at jeg drar min vei. Hva mer begjærer du av meg?
Jeg har ikke bedt deg om noe.
Du har aldri likt meg noe særlig godt.
- Du er Robs kvinne. - Kom igjen, ut med språket.
Du er Robs kvinne.
Om du hadde vært min, ville jeg aldri ha forlatt deg.
Pokker ta deg!
Du har vært med ham i årevis. Og jeg kommer til å miste ham.
- Nei da. - John...
Å, John...
Jeg skal holde øye med ham. Ikke gråt.
Han kommer tilbake.
Vi skal forlate skogen.
- Har hun fortalt det? - Ja.
- Hun ba meg om ikke å bli med. - Og hva bestemte du deg for?
Det er rene galskapen, Rob.
Jeg sa at du var fortapt uten meg.
Dette er kanskje den vanskeligste delen av dagen.
Farvel.
- Må Gud bevare deg. - Om han så behager.
Vent på ordrer!
- Jeg visste at du skulle komme. - Jeg kom bare for din skyld.
- Jeg vil avgjøre saken med kamper. - Én av dine menn mot én av mine?
Hvorfor skulle jeg gå med på det? Vi er mange flere enn dere.
- Jeg er en av dem som skal kjempe. - Og jeg den andre?
Om jeg taper, er mine menn dine.
Uten meg vender de hjem igjen.
- Og om jeg taper? - Da forlater dine soldater marken.
Slik lyder mine ordrer. Er det klart?
Skulle jeg la bermen dra sin vei?
Slik lyder mine ordrer. Forlat marken!
Jeg lovde henne å holde øye med deg.
Hun har dratt sin vei.
- Jeg dreper ham om du stuper. - Nei! Du holder det jeg har lovd.
Vi ses, Johnny. Av gårde med deg, nå.
Må Gud være med oss, Robin.
Fortsett å kjempe.
Har du ikke tenkt å gi opp?
Jeg er trett, Robin.
Marian...
Jeg kunne ikke hindre ham.
For guds skyld, Robin.
Få mennene inn i skogen!
Du var modig. Hva heter du?
- Jeg kalles Lille John. - Bra gjort. Få se hvor stor du er.
- Robin! Som du ser ut. - Du kom tilbake.
Vi tar ham med til klosteret. Der har jeg medisinene mine.
Jeg trodde at jeg hadde sett deg for siste gang.
Jeg er glad for at du kom tilbake.
Der oppe!
Ikke rør deg!
Undres hvor dagen tok veien. Det må være kveld.
Hva er dette for et kloster? Det er ingen klokkeringing.
- Har du det veldig vondt? - Jeg er litt trøtt.
Jeg har hatt verre skader.
Sheriffen døde en tapper død. Han var den beste i dag.
Årene tar på en.
Jeg burde slutte. Jeg får nok ikke oppleve en slik dag igjen.
Og likevel...
John...
- Om de skulle følge etter oss... - Jeg venter utenfor.
- Jeg gjorde mitt beste. - Jeg vet det.
Dette lindrer smerten.
Det fins ingen vennligere, eller halvparten så fryktelig som John.
Så du ham?
Jeg burde gå og se til mine menn. De er modige alle sammen.
Jeg ville...
Jeg liker medisinen din. Jeg føler overhodet ingen smerte.
Du får pleie meg i skogen til jeg er bra igjen.
Så venter store slag.
De kommer til å skrive sanger om livet vårt.
Mine ben er kalde.
Jeg vet det.
- Jeg har ingen følelse i dem. - Jeg sa at du ikke skulle lide.
Hva har du gjort?
John! Jeg er forgiftet!
- Hjelp meg. - Nå kan ingen hjelpe deg.
Herregud, Marian...
Hvorfor?
Jeg elsker deg.
Over alt annet.
Jeg elsker deg mer enn barn.
Mer enn åkrer jeg har plantet urter på.
Jeg elsker deg mer enn morgenbønnen og fred...
Og mat å spise.
Jeg elsker deg mer enn solskinn.
Mer enn kjøtt, glede...
...eller enda en dag.
Jeg elsker deg...
...mer enn Gud.
Jeg skulle aldri få oppleve en dag som denne igjen, ikke sant?
Det er bedre slik.
Marian...
Det er ingen fare.
Rob...
- Som du ser ut. - Det er ingen fare.
Det er ingen fare.
Nei...
Rekk meg min bue.
Der denne pilen lander...
...legg oss inntil hverandre...
...og forlat oss.
Tekst: SDI Media Group